Tchaj-wan (ostrov)
Z Wikipedie, otevřené encyklopedie
臺灣 Táiwan Tâi-oân |
|
---|---|
Kuan-šan | |
Nejvyšší bod | Jü-šan (3 952 m) |
Délka | 394 km |
Rozloha | 32 260 km² |
Střední výška | {{{středvýška}}} m |
Nadřazený celek | Tichomořský systém |
Sousední celky | Tchajwanský průliv, Rjúkjú, Filipínské moře, Luzon |
Podřazené celky | Pobřežní hory, Střední hory, Jüšanské hory, Ališanské hory, Sněžné hory, Tatchunské sopečné pohoří |
Světadíl | Asie |
Státy | ![]() |
Horniny | {{{hornina}}} |
Poznámka | {{{poznámka}}} |
Povodí |
![Satelitní snímek Tchaj-wanu (NASA).](../../../../images/shared/thumb/3/38/Taiwan_NASA_Terra_MODIS_23791.jpg/250px-Taiwan_NASA_Terra_MODIS_23791.jpg)
Tchaj-wan (též Formosa, TZ: 臺灣, ZZ: 台湾, hanyu pinyin Táiwān, tongyong pinyin Táiwan, Wade-Giles T'ai-wan, tchajwansky Tâi-oân) je ostrov v jihovýchodní Asii, jenž je spolu s několika dalšími menšími ostrovy součástí Čínské republiky, kterou však většina států světa jako nezávislý oficiálně neuznává, protože si její území nárokuje Čínská lidová republika. Většina území ostrova tvoří spolu s Peskadorskými ostrovy čínskou provincii Tchaj-wan.
Název původně označoval jen město na jihozápadě ostrova (dnešní Tchaj-nan) a znamená terasovitá zátoka. Později se rozšířil na celý ostrov. Portugalci, kteří Tchaj-wan objevili pro Evropu, mu dali jméno Ilha Formosa, což znamená Krásný ostrov; pojmenování Formosa se částečně udrželo dodnes.
[editovat] Geografie
Západní část ostrova je plochá a navazuje na mělké dno Tchajwanského průlivu. Zde se soustřeďuje drtivá většina osídlení a infrastruktury. Střední a východní část ostrova vyplňují až 3 952 m vysoké hory, táhnoucí se převážně v severojižním směru. Vznikají od třetihor tektonickými posuny i doprovodnou sopečnou činností, způsobenou nasouváním filipínské oceánské desky pod jihočínskou.
Tchaj-wan je 4. nejvyšší ostrov na světě (po Nové Guineji, Kalimantanu a Havaji) Tchajwanská pohoří se dělí na následující celky:
- Pobřežní hory (海岸山脈) podél východního pobřeží, jejich svahy prudce spadají přímo do moře
- Střední hory (中央山脈) vedle Pobřežních hor
- Jüšanské hory (玉山山脈) v jižní polovině ostrova, západně od Středních hor
- Ališanské hory (阿里山山脈) západně od Jüšanských
- Sněžné hory (雪山山脈) severně od Ališanských a Jüšanských, severozápadně od Středních
- Tatchunské sopečné pohoří (大屯火山彙) na severním cípu ostrova (zahrnuje Jang-ming-šan u Tchaj-peje)
[editovat] Historie
Původními obyvateli ostrova byly, a dodnes z menší části jsou, austronéské kmeny, blízké dnešním obyvatelům Filipín, Indonésie či Nové Guineje. Čínští zemědělci a obchodníci se zde začali usazovat od doby mongolské okupace ve 13. století a ostrov se postupně stal okrajovou součástí čínské říše. V první polovině 17. století se Tchaj-wan stal předmětem koloniálního soupeření mezi Nizozemskem a Španělskem, v téže době proběhla další velká vlna čínského přistěhovalectví z přilehlých pevninských provincií. V roce 1662 Čcheng Čcheng-kchung (Koxinga), který ve jménu svržené dynastie Ming bojoval proti nové mandžuské dynastii Čching, porazil Holanďany a donutil je k odchodu. Tchaj-wan se tak na dvě desetiletí stal poslední baštou protimandžuského odporu. Po Čchengově smrti však roku 1683 Čchingové ostrov obsadili a po následující dvě století zůstal součástí Číny. Po prohrané válce s Japonskem musela Čína roku 1895 Šimonoseckým mírem mimo jiné postoupit Tchaj-wan Japonsku. Obyvatelé Tchaj-wanu, než by se nechali odevzdat do japonského područí, se za této situace pokusili prohlásit nezávislost jako tzv. Tchajwanský demokratický stát (vůbec první republiku v dějinách Asie). Tento pokus však po několika dnech ukončil příchod japonských vojsk. Následující desetiletí pod japonskou vládou byla charakterizována jak výrazným hospodářským rozvojem, tak potlačováním čínské identity a snahami o japanizaci obyvatelstva. Po porážce ve 2. světové válce muselo Japonsko roku 1946 navrátit Tchaj-wan Číně. Ostrované, jejichž země byla hospodářsky podstatně vyspělejší než většina pevninské Číny, se však ani nyní nedočkali většího podílu na správě svých záležitostí. Zkorumpovaný kuomintangský režim je vykořisťoval a diskriminoval v přístupu k vedoucím funkcím stejně jako Japonci. Protikuomintangské povstání, které v Tchaj-peji propuklo 28. února 1947 bylo brutálně potlačeno (kolem 10 000 obětí) a nad ostrovem byl vyhlášen výjimečný stav, který přetrval až do roku 1987. Od konce roku 1948 probíhal v souvislosti s obratem v čínské občanské válce masový příliv uprchlíků z pevninské Číny na ostrov. V roce 1949 se na ostrov uchýlily zbytky Čankajškovy armády, která na pevnině prohrála občanskou válku s komunisty. Změněná vojenskopolitická situace ve východní Asii, kdy se v souvislosti s korejskou válkou na obranu Tchaj-wanu začaly angažovat USA, však po roce 1950 zabránila obsazení ostrova armádou ČLR. Tchaj-wan si tak udržel nezávislost na komunistech až dodnes. Do začátku devadesátých let však i na Tchaj-wanu vládl totalitní režim, pro změnu krajně pravicový. Poté následovala postupná demokratizace.
[editovat] Související články
http://www.denkeanhenke.de/CH/Antisezessionsgesetz.html